Pravna država, država pravnikov ali ...

Že formulacija samega naslova mi je naredila kar nekaj težavm saj nekje na koncu te formulacije stoji trdna povezava z zelo ekzaktno znanostjo- pravom, menim pa, da v tem trenutku v pri nas pravo ne funkcionira po meri vecine Slovencev, in me je imelo, da bi namesto treh pikic na koncu naslova dejal kar; zajebancija, ce že ne kaj hujšega.

Ni še tako oddaljen cas našega samoosvajanja in eden od bistvenih "pamfletov" tega boja je bila vsekakor "borba za pravno državo" in neodvisno sodstvo. Ne morem pa mimo slabega obcutka, da je kar nekaj "borcev" za te takoimenovane pravice to vzklikalo na ves glas, s figo v žepu. Res je, da prejšni pravni sistem ni bil idealen in idealnega pravnega sistema zaenkrat še ni na svetu (ali pa ga ni vec in je nekoc v davnini celo obstajal). Razmišljam pa o razlikah in nacinih prejšnjega in današnjega pravnega sistema. Prejšnji je imel to dobro lastnost, da se je sicer zelo pocasi in tudi z napakami razvijal in vcasih bolj, vcasih manj uspešno izhajal iz pravne znanosti. Od povojnih casov tja do leta pred osamosvojitvijo, je pocasi napredoval iz trdega režimskega "prava", ki si je pravno znanost vecinoma razlagal po svoje, in so bile v zacetku nevarne že drugacne misli do ljudem pravicnejšega pravnega sistema, kar bi na koncu koncev lahko potrdil tudi "zvezdnik" in soustanovitelj Kršcanske demokratske stranke gospod sodnik Miklavcic, ki je zaradi svoje ideje in zavezanosti bogu, pretrpel razlicne sankcije takratnega režima, s casoma pa ga je ta isti režim pocasi rehabilitiral in skušal vpeti v "projekt" neodvisnega sodstva. Pa od stigmatiziranih desnih demokratov tega ni pricakovati, saj je osebna notranja borba kako subjektivno izkazati svojo zamero ali pa jo zakopati, vcasih zelo cloveško težka. Dejstvo je, da se popolnoma vsaka oblast trudi izpeljati sodstvo in pravo cim bolj po svojih merilih in željah. In od nas državljanov je delno odvisno ali bo to vladajocim uspelo ali ne. Zakaj delno? Zaradi tega, ker se velik del pravnikov trudi zaplesti pravno znanost v tako -plebejcem- nerazumljivo obliko, da razen cehovskih mojstrov navadni državljani pravzaprav skoraj nimajo možnosti celovitega videnja dejstev in posledic nekega novega zakonskega skrupucala, ki je bil ustvarjen vcasih le za potrebe neke manjše v novejšem casu ekonomske skupine, pa cetudi le za krajše obdobje. Zakon je zakon in dokler zakon velja, cetudi slabm je vse kar ta zakon obsega pravilno, zakonsko in predvsem popolnoma cisto, kot dojenckova zadnja plat tik pred zdravniškim pregledom - in ce se mala baraba ravno takrat ne iztovori. Mimogrede sem se spomnil na definicijo štajerskega profesorja prava o tem kaj je pravo: Pravo je, kadar doktor fizike odkrije nov fizikalni zakon, dobi zanj Nobelovo nagrado in ker je zakon, zakon, ga dodelajo pravniki tako temeljito, da potrebuje inkriminirani dr. fizike, vec novonapisanih knjig in interpretacij tega istega svojega zakona, da bi doumel kaj je odkril, pa na koncu ugotovi, da za razlago in razumevanje potrebuje pravnika. 

Resnicni problemi pravne znanosti pa se danes kažejo v reakcijah pravnikov, sodnikov in odvetnikov in tudi v dejstvu, da je še vedno edina resnicno najbolj samostojna ištitucija države Davcna uprava. Za primer naj navedem, da je današnja Davcna uprava podedovala, na žalost, iz prejšnjega režima tudi oderuške zamudne obresti, za katere trdi, da so upravicene in v nadaljevanju predvsem kazenske, da se s tem prisili državljane k svojem cimprejšnjem prispevku v proracun. Žalostno je le to, da se dogaja, da tisti, ki imajo dovolj denarja, lahko uporabijo inštrument prava za zmanjšanje tega deleža, zavlacevanje in podobno, ljudem, ki pa voda že tako tece v grlo, pa se ponavadi dolg veca in veca vse do tiste nekajkrat prekoracene meje, ko ga clovek ne more poravnati ceravno poleg imetja, proda na crnem trgu svoje otroke in na bolšjem sejmu svoje zadnje iznošene cevlje. Šele takrat se vklucijo varnostna socialna stikala, ki skušajo zadevo ublažiti, obicajno prepozno, saj je že nastopil sociološki in veckrat tudi zdravstveno-psihicni problem, problem ki ponavadi ostane... 

Sodniki, zdravniki, ucitelj, policaji in drugi državni uslužbenci cesto upraviceno zahtevajo višji dohodek, da bi bili lahko neodvisni in nepodkupljivi. Pa se cesto izkaže, da vec kot imaš vec potrebuješ in ce si "rahlo" podkupljiv se nakaplja še za dopust. Pa saj prijateljska darila za manjše osebne usluge menda niso podkupnina? No res je, da bi tudi za darila morali placati davek, pa kdo bo hodil na davkarijo zaradi tistih nekaj tolarjev...

In tako se zgodi, da znotraj samega pravnega sistema prihaja do razhajanja mnenj in neverjetnih interpretacij delovne uspešnosti. Pred casom, je bila na Brdu pri Kranju "pravna delavnica" kako izboljšati ucinkovitost sodišc. Izkazalo se je, da tudi vecina sodnikov gleda na svoje delo bolj iz efektivno-proizvodnega stališca, kot pa iz pravne znanosti. Ravno pravo je tista obcutljiva znanost, ki nam doloca vecino družbenih in moralnih meril in usklajevanje te znanosti s proizvodnim efektom, je blagoreceno nesmisel. Nobena casovna enota ni prevec ali premalo, za temeljit razmislek o vsaki zadevi, ki posega v cloveške odnose in cloveško življenje sploh, in sodišca pac "po difoltu*" posegajo v cloveško intimo. 

Spustil se bom na moški macizem in dejal, da je takratna izjava (z Brda) ene od šefic izvršilnega oddelka, da višja sodišca vracajo v ponovno obravnavo prevec predmetov popolnoma ženska logika in s tem prevzel nase del krivde. Kajti hudo je, ko vodstvo izvršilnih odddelkov razmišlja na ta nacin. S tem hote ali nehote vpliva na funkcioniranje celotnega oddelka, tako svojih podrejenih sodnikov in sodnic kot administracije in vkljub neodvisnosti sodišc, si upam trditi da to ni dobro. Zgodilo se je namrec, da je možu, ki je z nekaj pravnega znanja prišel posredovati za reveža, ki so ga neupraviceno bremenili, sodnica zabrusila, naj vendar paca. Nikakor ni želela zmanjšati svojega proizvodnega procenta V sami izvršbi mu je bila rubljena dovoljena višina osebnih prejemkov, za povrhu in da bo mera polna, pa so mu istocasno rubili tudi ves prihodek od obratovalnice, ki je bila tako pred zaprtjem in s tem pred odvzetjem pravice do dela, odvzetjem osnovnih pogojev za delo odvzetjem.... Verjamem, da si mlada sodnica s približno 300.000,00 tolarjev dohodka ne predstavlja, da je možno preživeti sebe in otroka ves mesec z eno cetrtino tega zneska in da obstajajo registrirane delavnice, ki za ta neto znesek delujejo in placujejo davke. Ni zalegla niti razlaga in dejstvo, da je sam izvrilni sklep pravno-administrativno nesprejemljiv in nelogicen, da je iz priložene dokumentacije vidno, da gre za širšo sistemsko napako samega osnovnega obracuna dolga, ki je iz 10.000,00 tolarjev v štirih, petih letih narasel s stroški do skoraj 150.000,00 tolarjev (kar je nenazadnje dvomesecni dohodek tega "dolžnika"). Celo odvetnik, ki je zastopal pravno osebo, ki je denar terjala, na samem zacetku ni želel odstopiti od pravnomocne in izvršljive tožbe, ki je to postala le zaradi tega, ker mož-dolžnik- ni imel dovolj denarja za pravnika in se v sodnem mlinu sam ni najbolje znašel, saj mu ni nihce želel prisluhniti, pravniki pac niso soj, ki bi si pustili soliti pamet od nekakšnega "abajterja". Poleg tega se tudi the malih postopkih, kaže hitrost in uspešnost reševanja posameznih zadev t.j. sodnih proizvodov. 

Ker pa osnovne in zacetne napake ni zagrešilo sodišce, si pridržujem pravico nekoc v bodocnosti opisati tudi sam zacetek tega konkretnega primera, ki je nastal kot posledica nerazumevanja davkarije do svojih tlacanov in kot cvetko skoraj kriminalno crtico o odvetniškem delu v danem primeru. Celotna zgodba nekako spominja na tisti rek južnih bratov Bosancev: Jebi ga, ljudi. Kadija te tuži kadija te sudi ( "Obvaladr te toži in obvladar te sodi").

Vrac DM 

difolt* - racunalniški sleng - izraz za privzeto

--------------------------------------------------------------------------------

VOJNA IN MIR

Pred dnevi sem v Ljubljani srecal prijatelja, ki je bil dolga leta nazaj dopisnik zloglasnega, takrat skupnega Tanjuga v New Yorku. Nekako se je prekvalificiral in tam ustanovil adaptacijsko podjetje – nekaj vmes med solidnimi notranjimi prenovami stanovanj ter drugih objektov in gradbenimi podjetji, kakršna imajo pri nas vecinoma loceni in bivši južni bratje. 

Povprašal sem ga, kako on gleda na zmešnjavo s terositicnim napadom na WTC in Washington, kako gleda na povracilne ukrepe proti še vedno neobsojenim in popolnoma znanim teroristom in skratka kako gleda na zadevo, ki se vse bolj sprevraca v vojno, ki bo združevala veliko vec kot vse dosedanje vojne. Omenil sem, da bo to tako nacionalna kot verska vojna, da bo to tudi socialna vojna bogatih proti revnim, da bo to vojna neke nove »civilizirane« diktature proti neobvladljivi raznobarvosti razlicnih kultur, od katerih so nekatere pacifisticne, nekatere sredinske, nekatere pa seveda tudi militaristicne oziroma v današnjem žargonu teroristicne.

Prijatelj me je z zacudenjem opazoval v mojem kartkem in hitrem postavljanju razlicnih pogledov in dejal, da je osebno zelo prizadet zaradi napada na WTC. Omenil je, da je njegovo stanovanje v NY relativno blizu bivšega WTCja, da je stolpa vsak dan opazoval skozi svoje okno, ponavadi ob jutranjem casniku in kavi preden se je odpravil po opravkih. Posebej je poudaril, da je bil na stolpa nekako emocionalno vezan, saj sta z okolico nekako zaokrožala podrocje njegovega delovanja, nekako se je vedno ozrl na njiju, ko je zapušcal kak lokal ali delovišce, dejal je, podobno kot se v Ljubljani nehote ozre proti Ljubljanskem gradu in njegovi uri. Izrazil je tudi dokajšnjo custveno prizadetost zaradi napada, omenil, da na sreco nikomur od njegovih prijateljev in znancev ni bilo nic, istocasno pa pripomnil, da bodo sedaj s povracilnimi ukrepi, ki jih v celoti odobrava, verjetno nekoliko pocistili s teroristicno »bando«. 

Ni manjkalo veliko, da ni dejal z »muslimansko-arabsko teroristicno bando«, kar bi jaz vsekakor vzel kot posledico njegove custvene prizadetosti, saj ga poznam še iz »flower-power« casov (moc cvetja). Prijel sem ga za besedo in mu skušal prikazati stvari v luci, ki jo pozna tudi sam, le da jo je nekoliko odstranil, saj je tu skoraj osebno vpleten. Pogovarjala sva se o prihodu Homeinija na oblast. Homeini je takrat nujno potreboval zunanjega sovražnika, da bi oblast usmeril v svojo šiitsko idejo vkljub temu, da so tako ekonomija kot dolocene cloveške svobošcine, ki jih zlasti ljudje v mestih niso želeli izgubiti, šle vedno bolj navzdol in v pomanjkanje, ki ga na ta nacin po Pahlavijem le niso obcutili na ta nacin. Americani so jim s svojim dokaj agresivnim vedenjem in helikopterskim »reševanjem« šli kar se da na roko. Ko je nazadnje Amerika dovolila Pahlaviju, da si nekoliko podalša svoje rakovih bolecin polno življenje (kar roko na srce nima zveze s politiko temvec kvecjemu s humanizmom – ne glede na to, kdo in kaj je bil), je Homeini na ves glas krical o izdaji zahodnega satana – Amerike. Vsaka cast Americanom, da so se takrat tako humano odlocili vkljub svojim gospodarskim interesom na tem obmocju. V tem trenutku pa Americani pocnejo popolnoma isto. Klicejo na sveto vojno in popolnoma na enak nacin kricijo : Kdor ni z nami je proti nam! 

Prijatelj v tem ni videl nicesar napacnega, saj je potrebno stvari postaviti na pravo mesto. Sam pa sem imel prav v zvezi s tem stavkom, ki se ga že nekaj casa otepam, velike pomisleke. 

Trdimo, da smo varni pred teroristicnimi napadi, proti Antraksu, proti z bombami obloženimi samomorilci, ki se še ne sprehajajo med nami. V zadevo je hote ali nehote vpleteno kar nekaj razlicnih ver in verski blazneži se mi zdijo najnevarnejši, ne glede na to, kateri veri pripadajo. In hudica, kaj res ne moremo imeti nekakšne svoje vizije bivanja. Moramo res vedno z nekom potegniti in se nato med seboj prepirati, katera stran je boljša. Mogoce nas bo pa v to primoral prav tisti stavek, ki k nam prodira preko Alp, z morja, cez Panonsko nižino in Dinarsko gorovje. Kdor ni z nami je proti nam! To je v novejšem casu trdil Homeini, Americani, Islamski Džihad, Izraelski Haganah in drugi. In ce potegneš z enim, si proti drugim. Enako kot so bili americani okvalificirani za šejtana zaradi Reze Pahlavija (pravzaprav bi bili tako ali tako, bi se že našlo kaj), smo mi lahko zaradi Americanov, in vest teroristov, da nam po dvorišcu nastavljajo opozorilne bombe, bi bila cista. In ce predolgo mislimo, kako in kaj se zna zgoditi, da nam Americani sami nastavijo »arabca« v pomoc Jankovicu, da se razstreli sredi BTCja. Enako kot prijatelj bi v custveni prizadetosti in izgubi sonarodnjakov hitro potegnili na »pravo« stran. 

Osebno me je najbolj strah manipulacije. In naj gledam na svet še tako lepo in svetlo, se mi zdi ta svet vedno bolj manipuliran. Nimamo vec komunisticne cenzure, imamo pa precejšen Ameriški in še kak drug pritisk na medije. In za zdravje je to kar nevarno. 

Prijatelj na vse to ni dejal nic, nekako ni želel dialoga z drugacemislecim, skušal je skreniti pogovor drugam, tam kjer sva koncala najin davni pogovor in nehote sem se sam pocutil v poziciji »izsiljevalca«, ceprav sem želel le nekako izmenjati mišljenja. Opazil sem, da sem s svojim mnenjem kar nekako v borbeni poziciji, se pravi nic boljši od the, proti katerim imam pomisleke. Vseeno sem ga za konec (kako cloveško zlobno) podražil z napadom na Pentagon, ki sva ga mimogrede sicer omenila, pri njem pa ni izzval nikakršnih custev, saj je dalec od NYa in še dlje od doma. 

Vse skupaj me je spominjalo na porocila CNN, kjer je bil napad na WTC opisan zelo custveno in doživeto (v resnicnem smislu), ista postaja pa je napad ameriških bombnikov na civiliste in humanitarna skladišca v Afganistanu pospremila z obžalujocim komentarjem, da se te »napake« Americanom dogajajo. Spet me je zadeva spomnila na preteklost, ko so Americani »nehote« napadli Kitajsko ambasado v Beogradu in v Indijskem oceanu potopili ribiško ladjo, obenem pa Kitajcem skoraj grozili z napadom, ce ne vrnejo vohunskega letala ali ce, bog ne daj, zacnejo sojenje kapetanu tega letala. 

In ko sem se prej dotaknil manipulacije, me je prešinila misel, ki se mi dandanašnji ob razlicnih spletkah sploh ne zdi tako zelo neverjetna, ceprav je zelo neverjetna. Amerika in zahodni ekonomsko-gospodarski sistem se že nekaj casa ukvarja z vsehujšim razvrednotenjem in na površini ga drži le manipulacija bank in zavarovalnic, ki upravljajo z vecino svetovnega denarja. Banke in zlasti zavarovalnice so v bistvu kar nekajkrat pokurile vsoto za katero garantirajo, v glavnem za vzdrževanje svojih sistemov. Ameriška vlada pravzaprav nima denarja za vzdrževanje najosnovnejših potreb državljanov, za raziskave in nešteto drugih navidezno neprofitnih inštitucij in celo ogromen vojaški aparat je v krizi. Vse skupaj bi sicer lahko rešili novi vojaški projekti (za katere ni denarja) in bi s tem velika vojaška industrija dobila prepotrebno inekcijo goriva, odpušcanje z dela bi se nekoliko zaustavilo, ali projekti kolonizacije našega soncnega sistema ( v kar masikdo ne verjame, poleg tega je zaslužek pricakovan zelo pozno, kar si podjetniki ne želijo – po svoji smrti), našlo bi se še kaj, predvsem pa se banke in zlasti zavarovalnice želijo znebiti svojih prevzetih obveznosti do poslovnih rizikov, do tehnologije, ki zastara tisti trenutek, ko se pojavi na policah, do upokojencev, ki živijo vedno dlje i.t.d. Še najenostavnejša in preverjeno dobra je nova vojna. Vse to so zadostni razlogi, da katerakoli vlada ne le Ameriška, ki je k temu tako ali tako nagnjena, postavi na noge nekakšno teroristicno organizacijo po vzoru židovskega Irguna, ki je za dosego svojih ciljev skrivaj razstrelil hotel David, kjer je bivala Britanska Palestinska uprava (sestavljena v precejšni meri iz Britanskih židov), in potopil (nedokazano) ladjo z židovskimi begunci, da bi pokazal svetu, kako židovski narod trpi. In kaj nebi bilo nemogoce, da bi skupina placanih ameriških agentov-morilcev na podoben nacin, morda bolj dodelano, režirala napad na WTC in Washington ob uporabi vedno krivih in versko-prizadetih arabcev. Ali pa je morda kar organizacija Irgun vstala iz pepela kot ptic feniks in na ta nacin pomagala svojim sonarodnajkom, ki jim je zadnje case šlo dokaj za nohte, saj meja med terorizmom na eni in drugi strani na bližnjem vzhodu ni bila vec jasna, poleg tega pa vecino najvecjih zavarovalnih družb držijo prav pripadniki Jehovega naroda. 

Mocno sem v dvomih, kaj je res in kaj ne in zaradi tega se osebno ne pocutim najbolje. Dejal bi, da sem rahlo vznemirjen, napet in kot tak custveno mocno ranljiv. Obcutek imam, da nisem le ranljiv temvec tudi primerno pripravljen na kakršnokoli nespametno reakcijo ob tako zmanjšani kontroli razumevanja sveta. 

Da, zdi se mi, da bi se lahko odpovedal pacifizmu, humanizmu in še nekaterim vrednotam v trenutku custvene nerazsodnosti. Mislim, da bi v dolocenem trenutku in ob pravih pogojih to uspelo vsakomur. Še veliko raje pa bi pil kavo z Levom Kreftom, ki naju delno družijo neki oddaljeni geni, in povedal tisto šalo, ko žejen popotnik v lokalu zagleda na terasi Hitlerja in Stalina, kako srebrata kavo. Zacudeno pogleda in ju vpraša: Sta vidva? Da! odgovorita. In kaj pocneta tu ? Pripravljava novo vojno, v kateri bo mrtvih 14 milijonov židov in en mehanik za kolesa. Popotnik zacudeno: Zakaj pa mehanik za kolesa? Se obrne Hitler k Stalinu in mu pravi: Vidiš, za 14 milijonov židov se vsem jebe. 

Vrac DM

------------------------------------------------------------------------------
Subject: TERORISTI V A BANKI-DNEVNIK dne10.10.2001

Pismo, ki sem ga po elektronski pošti poslal nekaterim našim politikom in poslancem v državnem zboru, ne pricakujoc odgovora, saj se naši politiki v tem trenutku nahajajo v precepu pred zahtevami desnih in desnosredinskih struj razvitega zahodnega sveta in tistimi državljani Republike Slovenije, ki so javno proti vojnam v svetu in tistimi, katerim je to le tiha želja. Obljubljam, da vam bom vsak eventualni odgovor naslovnikov skušal na enak nacin posredovati. Ponujam vam nekolio skrajšano verzijo tega pisma:

Pozdravljeni !

Pri pregledovanju današnjega Dnevnika, sem zacel (kot židje in arabci) na zadnji strani, kar tudi sicer pocnem in padel s stola, tako da nisem utegnil preleteti niti TV programa. Clanek TERORISTICNE NITI TUDI PRI NAS in z njim povezano medvrsticje popolnoma opravicuje moje najbolj crnoglede predikcije, zaradi katerih sem vedno izjavljal, da sem proti vojni, danes še toliko bolj /v letih cca 1978 sem celo preklical obljubo za življenje - alias vojaška zaobljuba/. Ker imajo Americani radi ene škarje zase in duge za ostali svet me zanima:

1. Koliko tožb bodo imeli, ce bodo skušali v Ameriki, americanom,na podlagi nedokazanega suma blokirati kakršnekoli racune (zaradi katerih bodo imeli businesmans and ladys katastrofalne izgube, ker ne bodo mogli pravocasno vrteti svojega casha, ker se bo npr. pomocniku vratarja pri CIAei zdelo, da je ta in ta terorist, ker mu je pijanem teden dni pre tem v lokalu pripeljal zaušnico, ker je nadlegoval njegovo hanumo.Pri nas v Sloveniji država in banke tako ali tako ne rabijo veliko, da ti vzamejo kar je neodtujivo tvoje in te prepustijo dolgim administrativnim potom, da si potegneš denar ali pa tudi ne nazaj, ce te pred tem ne udari kap. Sploh pri nas radi lezemo v rit velicinam in ker tak denar tako ali tako ostaja doma v RS je sploh lepo in kredibilno, da divjamo z vecjimi razbojniki saj tako tudi v naš proracun kapne nekaj mostnine na Ravbar.komandi..

2. MENDA BODO SEDAJ BELOGARDISTI KONCNO PRIŠLI NA SVOJ RACUN, SAJ PO HITLERJEVI INTERPRETACIJI PARTIZANŠCINE NI ŠLO ZA DRUGO KOT ZA TEROSISTICNE BANDE, IN TAKO .....MENDA...TUDI DENAR NAZAJ....kar je pravzaprav zanimivo pravno vprašanje.

3.Kaj, koliko in kako bo podatke o sumljivih osebah Americanom dostavljala svobodna in neodvisna Evropa in njihove Tajne službe npr. Biro 17 R.Francije, za Slovenijo ne dvomim, da bo poslala obširen spisek od vaških teroristov naprej in da bo mogoce celo sam minister

Rupel stopil na cesto in osbno pomagal Americanom, zacenši s spiskom obiskovalcev Šumija, ki ga hrani še iz casov ko je tam stanoval...... Metka pa bo verjetno za svobodni svet naredila vse....tako, da bo Dimsi še bolj jezen.

4. Kaj bo z meni podobnimi vsakokratnimi (v razlicnih režimih in obdobjih) politicnimi disidenti, ki imamo neko idejo o pravicnejšem (moje mnenje) ustroju sveta, ki vkljucuje moje mnenje, da vkljub dobremu našem in Amerikem sistemu, sistemi niso popolni, da je clovek še vedno v obdobju evolucije in da je zaradi tega logicno, da popolnoma vsak sistem, ki se ne dograjuje in ki ne živi za ljudi, da je mrtev sistem, ki ga je potrebno obnoviti, spremeniti, upajmo na bolje pa ceprav samo malo ali pa popolnoma zamenjati. 

Pri tem je najslbši sistem moci (moc=droga, ki zaslepi), podobno kot Ameriški, ki bi rad vsilil svoj nacin na podrocje kamor se to nikakor ne prilega. To je kakor bi ti hotel nekdo natakniti kondom na glavo (ne na organ), in ker po vec poizkusih nebi šlo, bi te "pocil" v imenu varnosti pred sido in drugimi spolnimi boleznimi.

In kaj bo z meni v nekaterih pacifisticnih idejah podobnimi tovariš n.p.r. Jašo Zlobcem, ki se je hvalil, da je zasedal filofaks medtem ko sem jaz zaradi Salvadorja napadal ameriški center na Cankarjevi. Pa recimo kako bomo poslej gledali na pokojnega Kovac Vojina-Cabija in Kralja Tomaža.. Bo Sterletov Jadran še smel voditi kulturni program vkljub svoji nesporni kvaliteti...Ja Joška Fišer se je že pred casom opravicil. Menda ne bomo šli vsi k spovedi.

Sam niti ne vem kam? V cerkev, v džamijo, v budisticni hram ali kar 

k Lenardicu, ki še drži Komunisticno partijo in mu ta država v postopku denacionalizacije ne vrne kar je partija zgradila...prenovitelji pa bojda niso isto.

Vse skupaj me spomina na NOV VELIK LOV NA CAROVNICE. Tudi v ameriki, je bilo v 60-ih dovolj da so te okvailificirali za rdeckarja in že si se lahko vsedel za dolgo obdobje s tem da si bil delovno popolnoma onemogocen in so ti trije FBIjevci viseli na telefonski žici v tvoji kleti. In ce gremo še nekoliko nazaj do Kristusa bomo ugotovili, da je bilo prvih 500 let kršcanstva zavzemanje pozicij. Pojavila se je nova politicna moc in prišo je do delitve te moci na pravoslavno in Rimsko.

Do leta okoli tisoc je moc spet polagoma narašcala, cerkev je bila spet vse bolj skorumpirana, vse je bilo naprodaj NEW DEAL je bil v polnem zamahu in spet so se našli nekateri, ki jim to ni bilo po godu. V RKC smo dobili frakcije protestante in druge, ki so se spet oddvojili od Rima, ki je želel vso smetano zase. To je ponovno stalo veliko denarja za obnovo in prenovo in ko je mo spet zacela narašcati in so si jo nekateri želeli še vec - spet v pridobitniške namene - bodi si premicnine ali nepremicnine od sosedov, bodisi lepo hci plemica ali kmeta- se je pojavila inkvizicija. Avtorske pravice so morale biti zašcitene z žrgnom RKC sicer te je vztrajanje lahko pripeljalo na grmado. Grožnje ameriške vlade, da sedaj za vajo malo preorjejo Afganistan, za kasneje pa imajo na spisku še kakih 50 držav, proti katerim se bodo po generalki verjetno odlocile za vojno in prilastitev (tistega kar je tam vredno) me spominja ne samo na ropanje temvec mi diši na resnicno vseplanetarno vojno. Tisti ki se s tem ne strinjamo, bomo verjetno nekaj casa povzdigovali glas, ob oznacbi za teroiste ali somišljenike terorja, pa verjetno ne bo drugega izhoda kakor zateci se v gozd in se braniti pred cetami najsodobnejje 

opremljenih lovcev na drgace mislece glave. In kako se braniti - morda z orožjem in.....

in za konec še:

E PUR SI MUOVE 

smrt fašizmu - svobodo narodu

vrac DM