Ottawa								11 octombrie 2004

Parchetul National Anticoruptie 
Sectia a II a
Strada Stirbei Voda nr. 78-81
Sector 1, Bucuresti
Romania 010106

La dosar penal nr. 70/P/2004

Subsemnatul Eugen Szekely, cu domiciliul in Ottawa, Canada, 13A Howick Place, K1S 3S4 doresc ca in aditie fata de cele doua documente transmise anterior referitor la cazul de coruptie avand ca obiect imobilul pe care-l revendic si in care au fost implicati personalul lichidatorului COMTIM, in speta firma PricewaterhouseCoopers Management SRL  si Judecatorul Sindic Rodica Marghescu insarcinata cu supravegherea lichidării COMTIM-ului sa aduc precizari relative la vanzarea intentionat subevaluata a imobilului respectiv.

Constatand ca in aparenta, ancheta in cazul pe care l-am semnalat nu a progresat, ceea ce a condus la realizarea unor alte grave infractiuni asa cum am aratat in documentul legat de sustragerea si introducerea unor documente in dublu in cadrul dosarului de la Curtea de Apel, si observand usurinta cu care organele de ancheta si-au insusit explicatia oferita de PwC prin care „pretul vanzarii de 80.000US$ este cel real, nepuntandu-se obtine un pret mai bun pe piata, chiar daca cel teoretic este mult mai mare” doresc sa supun spre analiza documente care dovedesc intentia premedita a lichidatorului PwC de a vinde mult sub valoarea de piata (cea reala) imobilul pe care l-am revendicat.

1.	Valoarea imobilului la preluarea sa de catre COMTIM in 1979

Asa cum se poate constata din documentul de transfer al imobilului datat in 23 martie 1979 valoarea totala a acestuia (cuprinzand cladirea principala, cladirea din curte si imprejmuirea) este de 827.780 lei.  Cum acest document reprezinta transferul administrarii imobilului de la Intreprinderea Constructii Reparatii si Administrare Locativa Timisoara (ICRAL) catre COMTIM si este actul prin care COMTIM-ul a intrat in posesia imobilului exludem posibilitatea ca Emilian Radu, Presedintele Uniunii Nationale a Practicienilor in Reorganizare si Lichidare (UNPRL) si Directorul Secţiei de Lichidare si Finante Corporative al PwC-ului sa nu cunoasca continutul acestui act important.

In concluzia punctului 1, la luarea in posesie a imobilului de catre COMTIM, in martie 1979 acesta valora 827.780 lei.

2.	Valoarea imobilului dupa 1979
Si in aceasta privinta, santem lamuriti tot de domnul Emilian Radu care pe data 21 martie 2003, in Intampinarea depusa la Tribunalul Timiş in cadrul dosarului nr. 648/C/2003 pentru sedinta din 27 martie 2003, in pagina 8 a acestui document la punctul 3 declara:

„3. Din analiza noastra, numai de la preluarea imobilului in anul 1979, S.C. COMTIM S.A. a cheltuit suma de 425.000 lei (peste 250.000 USD) crescand valoarea de inventar a imobilului la circa 630.000 lei, iar ulterior s-au facut si alte lucrari de modificare, ale caror costuri au fost insemnate.”

Din document nu putem sa retinem decat următoarele (fapte asa cum sant prezentate de catre Emilian Radu fara a fi necesar reale):
-	S.C. COMTIM S.A. a cheltuit suma de 425.000 lei reprezentand doar o parte din imbunatatiri, fara a se mai adauga „lucrarile de modificare, ale caror costuri au fost insemnate”
-	Rata de schimb intre leu si USD a fost luata la 1 leu la 1.7USD

Tinand cont de evaluarea imobilului in 1979 facuta de ICRAL si pornind de la suma de 827.870 lei la care se adauga valoarea cheltuielilor declarate de Presedintele Uniunii Nationale a Practicienilor in Reorganizare si Lichidare (UNPRL) si Directorul Secţiei de Lichidare si Finante Corporative al PwC-ului, domnul Emilian Radu de 425.000 lei ajungem printr-o adunare simpla la suma totala de 1.252.870 lei.  Folosind aceeasi rata de schimb propusa de domnul Emilian Radu ajungem la valoarea de inventar a imobilului de 736.982USD!

In concluzia punctului 2, prin imbunatatirile aduse dupa preluare, COMTIM-ul a crescut valoare imobilului cu 425.000lei (peste 250.000USD) aducand valoarea totala a acestuia la suma de 1.252.870lei sau 736.982USD.

Este necesar sa constatam ca aceasta valoare derivata din documentele oficiale depuse la anexa si din Intampinarea d-lui Emilian Radu nu este departe de valoarea reala (de piata) pe care am propus-o in cererea mea de investigatie initiala – 700.000USD

3.	vanzarea subevaluata a imobilului pe 80.000USD

Fara sa doresc sa mai reiterez cronologia actiunilor premeditate care au condus membrii PwC-ului si judecatorul sindic Marghescu la incheierea unei tranzactii ce reprezinta o infractiune asemuita cu infractiunea de coruptie consider ca este necesar sa introduc la dosar Incheierea nr. 1921/CC din 15 noiembrie 2001, Incheierea 2355/C din 13 decembrie 2001 impreuna cu Cererea de Confirmare a unei Cesiuni de Creanta depusa pentru sedinta din 13 decembrie 2001.

Prin incheierea nr. 1921/CC de la Tribunalul Timiş, Sectia Comerciala, in cadrul dosarului nr. 11149/com/s/2001 pronuntata in sedinta publica din data de 15 noiembrie 2001, document depus la anexa, doamna judecator sindic Rodica Marghescu a aprobat, la cererea lichidatorului PwC, vanzarea pachetului de active (la punctul f. fiind inclus imobilul revendicat) catre SC Agrotorvis SRL pentru suma de 3.600.000 USD si dispune publicarea tranzactiei in doua ziare locale de larga difuzare.  Dupa cum am mentionat in repetate randuri faptul ca in „pachetul de active proprietatea debitoarei” a fost introdus un imobil revendicat prin Legea 10/2001 si pe care debitoarea il avea doar in administrare nu a parut sa deranjeze nici judecatorul sindic si nici ilustrii lichidatori PwC.

Inclus in anexa se gaseste anuntul de vânzare a pachetului de active COMTIM, publicat in Renaşterea Banateana pe data de 16 noiembrie 2004.  In cadrul acestui anunt chiar sub punctul f. drepturile litigioase… se gaseste mentiunea:

„Vanzarea se face dupa indeplinirea termenului de 20 zile de la publicarea prezentei, conform prevederilor art. 102 din Legea nr. 64/1995 rep.”

In continuare se specifica, in acelasi anunt, conditiile in care va fi acceptata o oferta superioara celei primite de la Agrotorvis SRL:

„In perioada de 20 zile de la publicarea prezentei „Incheieri” in ziar, orice persoana interesata poate depunde o oferta pe intregul pachet de active, care trebuie sa fie superioara cu cel putin 10% fata de pretul stabilit, oferta ce va fi insotita de o garantie in valoare de 30% din pretul oferit.”

Din aceasta tranzactie care include drepturile litigioase asupra imobilului revendicat, asa cum au fost ele ulterior definite in Contractul de Cesiune de Creanta, aceste drepturi reprezentand in realitate titlul imobilului se poate constata ca vanzarea imobilului a fost inclusa intr-un pachet de active si nu a fost evaluata in mod separat.

Deoarece am sesizat, prin scrisorile noastre din 26 noiembrie 2001, pe toti participantii (judecatorul sindic, COMTIM, PwC si Agrotorvis) in acesta tranzactie, asupra caracterului sau ilegal lichidatorul Radu Bufan, reprezentantul lui Emilian Radu la Timisoara, a depus o cerere judecatorului sindic Rodica Marghescu cerand „confirmarea unei Cesiuni de Creanta a drepturilor litigioase asupra sediului COMTIM”  Dar asa cum se vede din documentul depus la anexa, acelasi Radu Bufan care in februarie 2003 declara reporterului ziarului Evenimentul Zilei ca tranzactia a fost retrasa pentru a  „inlatura neclaritatile pe tema respectiva” si-a motivat cererea in felul urmator:

„Lichidatorul a incheiat la data de 24 septembrie 2001 un precontract de cesiune de creanta a drepturilor litigioase asupra sediului Comtim.
In termen de 20 zile de la publicarea dispozitivului Incheierii nr. 1921, termen care s-a implinit in data de 7 decembrie 2001, nu a fost depusa nici o supraoferta si, prin urmare, contractul de cesiune de creanta urmeaza sa se incheie cu promitentul-cumparator respectiv SC Agrotorvis SRL.”

Din cele de mai sus si citind Incheierea nr. 1921 din 15 noiembrie 2001 si anuntul din Renaşterea Banatea din 16 noiembrie 2001 putem trage concluzia ca este de fapt vorba de „vanzarea pachetului de active” pe suma de 3.600.000USD catre SC Agrotorvis SRL!

Motivandu-si cererea, Radu Bufan invoca „dispozitiile art. 102, 100 alin (1) si art. 23 lit. K din Legea nr. 64/1995 republicata”.

Ori in continuare, in document, Radu Bufan cere o cesiune de creanta pentru suma de 80.000USD catre SC Agrotorvis SRL!  Citam din document:

„Fata de cele de mai sus, prin prezenta solicitam confirmarea cesiunii unei creante pentru suma de 80.000USD catre SC Agrotrvis SRL.”

Asadar santem in fata unei noi tranzactii, ce nu a facut parte din Incheierea nr. 1921 din 15 noiembrie 2001 si nici nu a fost publicata in doua ziare de circulatie locale!
In acelasi timp observand prevederile art. 102 din Legea nr. 64/1994 republicata, asa cum au fost invocate de Radu Bufan in a sa cerere, aceasta noua tranzactie trebuie „afisata la imobilul care urmeaza a fi vandut si publicata în doua ziare locale de larga difuzare”  (art 102 alin 4).  Iar asa cum dispune art. 102 alin 5 din Lega 64.1995 republicata „vanzarea va putea fi facuta, sub sanctiunea nulitatii, numai dupa 20 de zile de la data ultimei publicatii în ziar”!

Din cele de mai sus este evident ca vanzarea drepturilor litigioase pe suma de 80.000USD catre SC Agrotrvis SRL nu a fost niciodata publicata „in doua ziare locale de larga difuzare” si nici nu a fost aprobata de catre judecatorul sindic prin Incheierea nr. 1921 din 15 noimebrie 2001!  Deci in conformitate cu art 102 alin 5 din Legea 64/1994 republicata acesta vânzare este nula!

Analizând motivul pentru care PwC-ul si judecatorul sindic au recurs la aceasta incalcare flagranta a legii 64/1994 republicata ajungem usor la concluzia ca o astfel de vânzare efectiva a titlului imobilului revendicat (chiar daca a fost deghizata printr-o cesiune de creanta) pe 80.000USD nu putea fi publicata in ziarele locale fara sa atraga interesul altor persoane aflate in goana dupa un câştig rapid.
Cu alte cuvine, nepublicarea „in doua ziare locale de larga difuzare” a vanzarii pe 80.000USD a titlulului imobilului a asigurat vanzarea acestuia mult sub valoarea reala asa cum era cunoscuta si contabilizata de lichidatorul PwC (vezi punctele 1 si 2 de mai sus)!  Deci Emilian Radu a facut tot ce era posibil, ajutat fiind de Radu Bufan si judecatorul sindic Rodica Marghescu, sa vanda titlul imobilului pe care-l evalua in martie 2003 in mod gresit la 630.000lei (370.588USD), valoarea corecta, determinata la punctul 2 de mai sus dupa evaluarile lui Emilian Radu si pornind de la valoarea la momentul iniţial al transferului, fiind de 1.252.870lei sau 736.982USD, pe modesta suma de 80.000USD.

Asa cum am aratat in primul document, intentia declarata de Emilian Radu si av. Scrieciu a fost sa treaca pe spatele statului Roman plata compensatiei pentru imobilul ce ne-a fost refuzat in mod ilegal.  In viziunea acestor domni probabil CEDO ar fi obligat statul Roman sa ne plătească cei 730.000USD iar Renatto Andretta ar fi facut un profit de ordinul a 600.000USD printr-o tranzactie ilegala care nu poate trezi interesul organelor de control din Romania.

Deoarece decizia nr. 347 din 23 aprilie 2004 de la Curtea de Apel Timisoara a constatat ca statul roman a nationalizat imobilul revendicat fara titlu valabil, a dispus rectificarea CF-ului prin radierea titlului statului si inscrierea titlului in favoarea noastra obligand in acelasi timp detinatorul COMTIM, prin lichidatorul PwC, sa emita o dispozitie de restituire in natura pe data de 4 iunie 2004.  Dar aceasta dispozitie (impusa de prevederile legii 10/2001) si efectul ei legal de punere in posesia noastra a imobilului, fiind in conflict cu interesul financiar al lui Agrotorvis, ce a platit 80.000USD si a investit prin cheltuielile diverse facute pentru a extinde niste litigii absurde impotriva prevederilor clare legale, a atras lantul de evenimente descris in documentul legat de falsificarea dosarului nr. 7328/C/2003 de la Curtea de Apel Timisoara.

Doresc doar sa relev din documentul transmis de Dan Pascu, reprezentant PwC, pe data de 29 iunie 2004 lui Andrei Neciov, administrator Agrotorvis in care acesta declara:

„ SC Agrotorvis SRL este intr-o pozitie mai buna fata de momentul incheierii contractului.  Astfel, SC Agrotorvis SRL a platit un pret de 80.000USD cu speranta de a realiza un câştig, sumandu-si totodata si riscul, in raport cu suma investita, de a pierde la finalizarea situatiilor litigioase cu privire la imobil.  La momentul introducerii SC Agrotorvis SRL in cauza nr. 7328/C/2003 aflata pe rolul Curtii de Apel Timisora, expertiza judiciara a stabilit cuantumul imbunatatirilor necesare si utile ce ar putea eventual sa revina la o valoare de aprox. 150.000USD, ceea ce nu semnifica in nici un caz o pierdere.”

Fara sa intru in detaliile introducerii ilegale a Agrotrovis-ului, bazata pe un contract ilegal, la care m-am referit in documentul respectiv si fara sa comentez promisiunea falsa a obţinerii eventuale (asa cum s-a exprimat in mod corect Dan Pascu) a cuantumului imbunatatirilor de catre Agrotorvis, este necesar sa observam următoarele:

-	imbunatatirile aduse imobilului fata de starea la care a fost preluat in 1950 au fost evaluate de catre expertul judiciar la valoarea de 150.000USD (si nu 250.000USD asa cum pretindea in martie 2003 Emilian Radu)

-	SC Agrotorvis SRL a platit un pret de 80.000USD in scopul de a realiza un câştig asa cum declara Dan Pascu, lichidator PwC.

Intrebarea ce se pune, in mod logic, este daca numai pe diferenta dintre pretul platit de Agrotorvis pe imobil, 80.000USD si cuantumul imbunatatirilor aduse, 150.000USD, este de 70.000USD reprezentand un câştig de 87.5%, cat ar fi fost castigul daca Agrotorvisul prin manevrele ilegale ar fi castigat imobilul?  Raspunsul la aceasta intrebare este un câştig de 821%, luand ca valoare reala valoarea de 736.982USD calculata la punctul 2.

Iar daca Agrotorvis cumparand doar cuantumul despagubirilor evaluate la 150.000USD (Dan Pascu) pe suma de 80.000USD ar obtine un câştig de 87.5% oare aceasta vânzare nu s-ar incandra si ea ca o vânzare subevaluata?  Cu alte cuvinte vanzand ceva, in privat (sau sub semnatura privata cum specifica Contractul de Cesiune de Creanta) la putin mai mult de jumatate de pret (53% reprezentand 80.000USD din valoarea de 150.000USD) reprezinta in mod obiectiv o subevaluare intentionata!
Si totusi in realitate, in scopul de a asigura un câştig lui SC Agrotorvis SRL si investitorilor sai italieni, lichidatorul COMTIM-ului prin Presedintele Uniunii Nationale a Practicienilor in Reorganizare si Lichidare (UNPRL) si Directorul Secţiei de Lichidare si Finante Corporative al PwC-ului, Emilian Radu a incalcat prevederile Legii 10/2001 si a Legii 64/1994 republicata pentru a vinde titlul intregului imobil revendicat pe 80.000USD desi evalua valoarea reala a acestuia la aproximativ 730.000USD!  Aceasta fapta reprezinta, fara indoiala, „stabilirea, cu intentie, a unei valori diminuate, fata de valoarea comerciala reala, a bunurilor apartinand agentilor economici la care statul sau o autoritate a administratatiei publice este actionar”!  Vanzarea unui imobil pe care PwC-ul il evalua la 736.000USD la 10.85% din valoarea sa este o infractiune asimilata infractiunilor de coruptie si intra in competenta PNA-ului de a ancheta in mod obiectiv aceasta incalcare a art. 10 alin. a al Legii 78 bis din 2000 pentru prevenirea, descoperirea si sanctionarea faptelor de coruptie.

In nici un caz nu putem accepta argumentul (vehiculat de PwC si acceptat cu usurinta de anumite persoane) ca aceasta vânzare nu reprezinta o subevaluare intentionata si nu se incadreaza in prevederile art. 10 alin a din Legea 78 bis din 2000!  Din cele de mai sus si din documentele depuse la anexa este evident ca PwC-ul avea cunostinta de valoarea reala a imobilului dar a efectuat tranzactia in scopul asigurarii unui câştig enorm pentru partenerii lor Agrotorvis.

Desi am adresat memoriul initial PNA-ului in martie 2004, dupa 6 luni putem constata o lipsa de actiune care a avut ca efect infractiunile colaterale ce sant relavate in documentul referitor la falsificarea dosarului de la Curtea de Apel Timisoara.  Daca, asa cum m-am exprimat intial am facut si voi continua sa fac din acest caz un test vizibil international al capacitatii si dorintei Romaniei de a combate si preveni coruptia, raportul pe care-l voi inainta celor interesati, nu poate decat sa constate incapacitatea organelor competente de a preveni faptele de coruptie ce au avut loc in iunie 2004 incoace in acest caz!  

Iar referitor la art 10 alin. a citat mai jos, cer PNA-ului sa-mi transmita: o notificare ca persoanele implicate au fost aduse in fata justitiei (asa cum impune legea) sau o notificare prin care sa mi se spuna ca art. 10. alin. a) a fost retras din Legea 78 bis din 2000.

SECŢIUNEA a 3-a
  Infracţiuni asimilate infracţiunilor de corupţie 

   Art. 10. - Sunt pedepsite cu închisoare de la 5 la 15 ani şi interzicerea unor drepturi următoarele fapte, dacă sunt săvârşite în scopul obţinerii pentru sine sau pentru altul de bani, bunuri sau alte foloase necuvenite: 

a)	stabilirea, cu intenţie, a unei valori diminuate, faţă de valoarea comercială reală, a bunurilor aparţinând agenţilor economici la care statul sau o autoritate a administraţiei publice locale este acţionar, comisă în cadrul acţiunii de privatizare sau cu ocazia unei tranzacţii comerciale, ori a bunurilor aparţinând autorităţilor publice sau instituţiilor publice, în cadrul unei acţiuni de vânzare a acestora, săvârşită de cei care au atribuţii de conducere, de administrare sau de gestionare;

Cu stima,

Eugen Szekely

Ottawa, Canada