Què és lo catalanisme? És lo mateix que regionalisme o particularisme?
(...)
Si separant los ulls del passat los fixem en lo present, la vergonya i la indignació han de fer-nos sortir los colors de la cara. Veritat és que disfrutem de cert benestar material; veritat és que que, relativament a lo restant de la nació, tenim certa riquesa; però tal benestar i riquesa hem hagut de comprar-los a preu de dignitat. Catalunya no té personalitat reconeguda ni menys respectada, i els catalans, en los demés detalls insignificants de la vida, hem de sentir l'estigma de la subjecció. Avui no som més que una part d'una nació caduca, quals esplendors, sens força ja ni per governar-la, conserven, no obstant, prou esma per estrènyer cada dia més les lligadures amb què tenen ammarrade les regions que es mostraren un dia amb personalitat pròpia. La nostra vida moral i política és avui perfectament nul·la; lo nostre caràcyer és avui completament desnaturalitzat, rebaixat.
La comparació entre el passat i el present nos diu ben clar on està lo mal. Lo gran principi de llibertat en què es basava la Confederació Catalano-Aragonesa va elevar-nos; la subjecció que ens ha imposat l'autoritarisme absorbent castellà nos ha enfonsat. Conegut lo mal, no és díficil saber on se troba el remei.

			Valentí Almirall, 1885. 
			Citat a: Félix Cucurull. Panòramica del nacionalisme català. París, 1975