Pertànyer a algun lloc. (Sau)

Potser era un dia clar,
no un dia qualsevol.
Jo no en tenia prou,
jo no tenia por.
Pujant al primer tren 
vaig deixar el meu passat
i el vent que trenca el cel
quan l'estiu se'n va.

Però de cop,
he sentit la meva sang anant de pressa
Però de cop,
he vist al mirall algú semblant a mi.

Miro les meves mans, encara hi puc creure.
Miro al meu davant, encara hi puc confiar
Però demà potser s'acabarà
si no marxo per sempre,
i demà serà el meu demà,
on hi pugui descansar

Tornaré, i sentiré el vent del Nord.
Tornaré, i aniré amb el cap ben alt.
Un dia tornaré, i sentiré allò que és meu.
Tornaré a pertànyer  algun lloc.
Ben aviat, un dia tornaré.

Sempre m'has vist, i no et pots imaginar
com un home es pot sentir lluny de la seva llar.
Però un dia tornaré, aniré amb el cap ben alt,
com el Sol que treca el gel quan l'hivern se'n va.

I de cop,
vull sentir de prop la terra que és meva.
I de cop,
em vull sentir de cop pertànyer a algun lloc.

Puc veure sobre el mar allà on neix el capvespre.
Puc veure més enllà, on dorm el dia clar.
I demà ja no serà demà si no puc dir "per sempre",
i demà no hi haurè demà que es pugui comparar.

Tornaré,...