Una estona de cel. (Pets)

Ben depressa ha dinat,
s'ha tornat a afaitar i es posa la jaqueta.
Guaita mig d'amagat com la dona
al sofà veu la telenovela.
I li diu adéu, però ella ja no el sent,
baixa l'ascensor silenciosament.

I així cada dimarts representa que va
aviat a la feina,
però ha quedat a aquell bar 
on no hi ha mai ni un gat, prop de Vilaseca.
I com cada cop sent la tremolor,
meitat por meitat alegria.
De la barra estant, el cambrer dirà
si vol el de sempre.
Ellà arribarà, amb els ulls brillants,
i per uns instants tot s'haurà aturat.

I per uns breus moments una estona de cel,
ja no importa el demés, una estona de cel.
El que dura un café, és una estona de cel.

Ben depressa ha dinat a la Universitat,
s'ha pintat una mica.
Sent com el campanar va tocant els tres quarts,
s'arregla la faldilla.
Agafa l'autobús i seu al davant
només cinc minuts que no acaben mai.
Com sempre dirà
"sento haver fet tard" posant-se vermella.
Ell no dirà res, només somriurà, 
i per un instant tot s'haurà aturat.

I per uns breus...

Mil cops repetint que no té sentit
seguir aquesta història, però aquest temps robat
fa tirar endevant, fins poder arribar al proper dimarts.

I per uns breus...