Teremtés vagy Evolúció?

I.) Bevezetés:

Manapság az emberek nagy része úgy tekinti, hogy az evolúciós elmélet megmagyarázná a világmindenség és az élet eredetét, sőt az élet nagyobb kérdéseire a választ adná. Úgy néz ki, mintha teljesen meg lenne alapozva, mint tudományos tény. A mai világban a tudománynak látszólag megkérdőjelezhetetlen tekintélye van. Az élet szinte minden részletébe hatol. De tényleg meg van-e minden válasz? Az evolúció ugyanis válságot él át manapság: A technológia fejlődésével egyre bonyolultabb struktúrákat fedeznek fel az elektron és transzmissziós mikroszkópokkal, valamint önmagával ellentétbe kerül az evolúciónak a két válfaja, az uniformizmus és az epizodikus evolúció. Mi van a Biblia szavával? Mit mond a Biblia erre? Ebben a korban látszólag cáfoltnak tűnik a Biblia azon állításpontja, hogy rövid idő alatt keletkezett minden, és hogy fiatal korú a föld. De van egy ennél fontosabb kérdés is: mi van, ha megvédhető a Biblia szava? Végsősorban egy állítás, hogy a Föld fiatal az vagy igaz, vagy nem igaz. És ennél fontosabb: Mi van, ha van Isten? Ez mit jelent a mi életünkre nézve?

II.) Kérdések és Válaszok:

Ebben a témában rengeteg kérdést lehetne feltenni, és hogy nem is tudnánk válaszolni mind rájuk, de próbáltam összefoglalni azokat a kérdéseket, amelyek a leggyakrabban jut az ember eszébe, amikor ilyen témáról van szó.

1.) A Bibliát nem kellene szétválasztani a modern tudománytól?
Végső sorban amit a Bibliatudósok állítanak az, hogy van egy Mindenható Isten, aki teremtette a földet és a világmindenséget. Ez az Isten pedig leírta azt, hogy ezt mind hogyan tette a Mózes első könyvének első fejezetében. Fontos értékű azonban még ennek a könyvnek az első 11 fejezete. Azt állítják, hogy ennek az információnak a birtokában a világot úgy lehet megvizsgálni, hogy belássuk, hogy a világot valóban az Isten teremtette. A Rom. 1, 19-20 így szól: “Mert ami megismerhető az Istenből, az nyilvánvaló előttük, mivel Isten nyilvánvalóvá tette számukra. Ami ugyanis nem látható belőle: az ő örök hatalma és istensége, az a világ teremtésétől fogva alkotásainak értelmes vizsgálata révén meglátható.” A teremtéstan így természetesen egy hitrendszer. De az evolúció is az: Egy hitrendszer azért, mert ragaszkodik néhány olyan feltevéshez, amelyet előre kimond. Sőt, nem lehet azt mondani, hogy nem hitrendszer, mivel nincsen olyan ember, aki valami nézet szerint lenne befolyásolva bármilyen kérdésben! Ez érvényes a tudományok különböző területeire. Amikor Darwin létrehozta az elméletét a 19. század közepén, nem ő volt az első ember, aki úgy vélte, hogy az élővilág fejlődik. Az antik görögök már elképzelték azt, hogy az anyag különböző fajtái, az “archék” átalakulásával fejlődik az élővilág. Darwin ezt a fejlődő anyagi világ gondolatát népszerűsítette. Darwin azt a “dogmát”, ha így mondhatom ki, hogy az élőlények különböző formái átalakulnak egymásba. Még a kormeghatározási módszerek előtt (kb. 1910-ben) rendelték hozzá a különböző leletekhez a nekik megfelelő korokat. Egy másik fontos dolog észrevenni, hogy amikor az evolúcióról beszélünk, olyan eseményekkel van dolgunk, amelyek elvileg a rég múltban történtek. Az evolúció így nem olyan tudomány, mint az elektronika, vagy az analitikai kémia, amikor kézbe vesszük a dolgokat, és közvetlenül megvizsgáljuk. Minél messzebbre megyünk vissza az időben, annál rosszabb a kormeghatározási módszerek, és egyre bizonytalanabb az, hogy mi is valójában történt. Ilyen helyzetekben igenis egy jó adag hitre van szükség, hogy az, amit állítunk úgy is van, mint például amikor leírjuk az őssejtek és koacervátumok kialakulását.
2.) Milyen idős lehet valójában a föld?
Az evolucionisták különböző kormeghatározási módszereket használnak, amelyek azon alapszanak, hogy egy kőzetben lévő anyaelem lebomlik leányelemekké, és a leányelemek mennyisége alapján és a bomlási ráta figyelembevételével kiszámítják, hogy milyen idős egy adott kőzetminta. Ilyen módszerek az urán-tórium, rubídium-stroncium, kálium-argon módszer, valamint a szén-14-es módszer. A szén-14-es módszer azonban nem használatos olyan leletek datálására, amelyek 25000 évnél idősebbek. A többi három módszernek az a gyenge pontja, hogy 1. Nem számolnak azzal, hogy a kőzet az nyitott rendszer, tehát leányelemek kiszökhettek a kőzetből, 2. Nem számolnak azzal, hogy mennyi volt a kiindulási anya, ill. leányelem összetétel a mintában, és 3. Nem számolnak azzal, hogy magas nyomás vagy hőmérséklet hatására a bomlási ráták megváltozhattak, egyes környezeti tényezők hatására. Ennek az eredménye, hogy amikor különböző módszerekkel egy adott mintát mérnek, egymástól szélsőségesen eltérő eredményekre jutnak. Ilyen módszerekkel például több tízmillió évesre becsültek olyan lávaömléseket, amelyek mind a huszadik században keletkeztek. Ezeknek a módszereknek nyílván hiányosságai vannak. Egyrészt azért, mert csak lokális mintákat vizsgálnak, amelyek izoláltak, és amelyekre nagymértékben befolyásol a környezet. Másrészt azért is, mert csak egyszeri mérésekkel határozzák meg a kőzetek korát. Dr. Thomas Barnes fizikus kutató a föld mágneses mezejének a térerősségének a változását vizsgálta. Ezt a jelenséget 145 éven át mérték, és alapos, megbízható adatok támasztják alá. Azért jó ez a módszer, mivel nem lokális, hanem az egész földre jellemző esemény, amelyre szinte nincs hatással a környezeti tényezők (a föld közepéből keletkezik a mágneses mező), és a bomlási ráta szinte állandó, mivel külső hatások nem nagyon befolyásolják. Ezzel a módszerrel a Föld korát maximálisan 10000 évre becsülték meg.
Más módszerekkel is megbecsülték a Föld korát. Megvizsgálták a Holdon lévő pormennyiséget, a légkörben lévő héliummennyiséget, amely radioaktív bomlásból származik, és a tenger fenéken lévő üledék vastagságát. A héliumról nem ismert semmilyen módja, amely révén ki tudna szökni a világűrbe. Erre a három jelenségről azt figyelték meg, hogy sokkal kisebb mennyiségben vannak jelen az egyes anyagok, mint amennyi szükséges, hogy legyen, ha évmilliárdokig egyenletesen felhalmozódnának.

3.) Mutációk
Az evolúció két alapvető mechanizmusa a mutáció és a vele összejátszó természetes szelekció. Az evolúció elvileg úgy történik, hogy egy mutációval egy újabb génváltozat, vagy gén, vagy egyszerűen genetikai anyag keletkezik, és ha hasznos terméket kódol az élőlény számára, az elterjed a populációban, mivel az élőlény a többi egyed között “rátermettebb” lesz. Mind a két dolgot azonban jó lenne átgondolni. A mutáció valójában a DNS-nek a megváltozása. A leggyakoribb mutáció a jól ismert pontmutáció, amikor báziscsere történik, vagy báziskitoldás, vagy betoldás történik. Ez azonban csupán azt jelenti, hogy egy adott gén változik meg; egy új allél jön létre. Ilyen például a citokróm-c-nek a mutációja. Beszélnek a citokróm-c-nek az evolúciójáról, de az igazság az, hogy mind végig a szóban forgó gén mindig is csak citokróm-c-t állított elő. Ezt nem lehet összehasonlítani nagy léptékű változásokhoz! Ami tovább megy ezen az, hogy az evolúcióhoz olyan genetikai folyamatok szükségesek, amelyekhez a genetikai anyag felszaporodása szükséges. Ilyet azonban pontmutációkkal nem lehet elérni. Továbbá a fejlettebb élőlények genetikai állományának a nagy része használhatatlan. Honnan jött ez a nagy mennyiségű genetikai anyag? Miért nem használja ez élőlény?
Eddig még nem figyelték volna meg, hogy egy mutáció hasznos információt előállított volna. Dr. Lee Spetner, aki a Johns Hopkins egyetem professzora arról számol be, hogy tudományos olvasmányai során egyetlen egy mutációval sem találkozott volna, amely információt, vagy hasznos funkciót előállított volna; a mutáció mindig elrontja a genetikai állományt, így betegségeket vagy hiányosságokat okoz.
A természetes szelekció a teremtéstani modell szerint lehetséges folyamat. Sőt, érdekes tény, hogy a természetes szelekció fogalmát Edward Byrch kreacionista kutató hozta létre 1834-ben! Nála a természetes szelekció úgy zajlik, hogy egy populációban egy adott tulajdonságra nézve van egy rátermettebb és egy kevésbé rátermett változat. Nyílván a rátermettebb egyedek elterjednek a populációban. De ennek az egésznek az a kulcsa, hogy a természetes szelekció csupán meglévő genetikai anyagra hat; új anyag vagy információ nem tud létrejönni a mutációk káros voltuk miatt. Ha megfigyeljük, hogy például a lovaknak a foga hogyan hosszabbodott meg az idők folyamán, amikor például egyre magasabb füvet tartalmazó területekre vándoroltak, rájövünk, hogy a fogméret ugyan megváltozott, de a fog az fog maradt, és a ló az ló maradt!
Itt célszerű lenne megemlíteni, hogy a teremtéstan szerint lehetséges új fajok létrejötte. Ez hogyan is lehetséges? 1 Moz. 6, 20 szerint: “A madaraknak, az állatoknak, és a föld minden csúszómászójának különböző fajtáiból, mindegyikből kettő-kettő menjen be hozzád, hogy életben maradjon.” Itt a ’fajta’ egy olyan rendszertani egységgel egyenlő, mint a nemzetség, vagy a család. A lényeg az, hogy egy meghatározott genetikai állományt képvisel, adott génekkel. Ennek a génállománynak az allélikus változásával jönnek létre új fajok, de fontos tudni azt, hogy ezek a változások kis méretűek, és nem új genetikai anyag létrejöttével keletkeznek. Ezek a meghatározott genetikai állományokat tervezte meg a Teremtő a teremtésnél, és ezekből származnak a fajok. Ez inkább elősegítette a fajok variálását, amikor újabb környezeti körülmények közé kerültek. Gének esetleg elveszhettek; így jöhettek létre például a lábatlan gyíkok.

4.) Geológiai rétegek, fosszíliák, és az Özönvíz
Az ember azt hinné, hogy ez a Föld azért olyan öreg, mivel hosszú időkön keresztül zajlott az üledék felhalmozódás, amelyekből a különböző kőzetek alakultak ki. Az az ember benyomása, hogy amikor egy kőzetfalra ránéz, hogy egy centiméter az hosszú időt képvisel az evolúciós időskálán. De ha az ember abba elkezd gondolni, hogy ez csak úgy lehetséges, ha az üledék felhalmozódás nagyon egyenletesen történt, nagyon hosszú időn keresztül. Ezt tartja az uniformizmus. De a múltban sok-sok katasztrófa vagy heves felfordulásokkal zajló geológiai események is történhettek, és ezért nem mindig van az úgy, hogy egy vékony kőzetszelet hosszú időket képvisel. Ilyenek például áradások, vulkánkitörések és földrengések. Különböző modellek és kísérletek segítségével már bemutatták, hogy vastag kőzetrétegek felhalmozódása lehetséges. Erre frappáns példa az “elveszett repülőcsapat” (Lost Squadron) a második világháborúból. Néhány amerikai repülőgép leszállt a grönlandi jégsapkára, mivel kifogyott a benzinjük. 50 évvel később egy megmentő csapat tagjai azt gondolták, hogy a havat csak le kell majd söpörni a gépekről. A repülőket 50 méterrel a jég felszíne alatt találták meg! Más példa is arra mutat, hogy vastag kőzetrétegek rövid idő alatt jöttek létre: vastag kőzetrétegek meg vannak hajlítva, anélkül, hogy meg lennének repedezve, ami azt jelenti, hogy amikor a kőzet létrejött, akkor még lágy volt. A kőzetrétegeknek vannak olyan szerkezetei, amelyet “varve”-nak hívnak. Ez azt jelenti, hogy egy rétegen belül nagyobb, durvább szemcsék és kisebb, finomabb szemcsék rétegei váltják egymást. Megvizsgálták a szemcsék kopásának a mértékét, és arra jutottak, hogy a kőzetek egyáltalán nem lehetnek idősek, hanem nagyon is fiatalok.
Ha olyan hosszú ideig is léteztek volna a kőzetrétegek, kell, hogy legyenek benne olyan jelek, amelyek a biológiai aktivitásra mutatnak, például férgek vagy gyökerek lyukai. Talajrétegek is hiányoznak. Emellett találtak olyan leleteket, amelyek több kőzetrétegeken keresztül nyúlnak, valamint ilyen helyzetű fák is, amelyek függőleges módon temetődtek be. Emellett olyan kőzetrétegeket is találtak, amelyek mintha meg lettek volna fordítva, a bennük lévő leletek alapján. 
A jelenségek biblikus magyarázata az lenne, hogy a múltban volt egy nagyméretű özönvíz, amelynek akkora hatása volt, hogy nagyon gyorsan több kőzetréteget le tudott rakni. Az özönvíz miatt van a kőzeteknek olyan általános jellege, hogy úgy néznek ki, mintha katasztrofális körülmények között jöttek volna létre. Az özönvíz is meg tudja magyarázni a leletek általános tendenciáit, még hozzá egész érdekes módon: az özönvíz kezdetekor a lassan mozgó gerinctelenek: rovarok, csigák, kagylók mind elpusztultak volna lassú helyzetváltoztatásuk révén. Felettük lennének különböző hal csontvázak, majd felettük kétéltű és hüllő vázak, és a legtetején pedig emlős és madár csontvázak, amelyek azért lennének ott, mivel az özönvíz elől tudtak a legjobban elmenekülni. Az özönvíz azt is meg tudja magyarázni, hogy miért léteznek hegyi barlangokban olyan állatok tetemei, amelyek általában nem ott tanyáznak, mint a zsiráf vagy a víziló, valamint hogy a hegyek oldalán halcsontvázak is találhatók. Emellett találtak már olyan dinoszaurusz leletet is, amelyen még rajta volt a bőr, és még volt benne vörösvértestek, amelyek már rég el kellett volna pusztulniuk, ha millióévesek lennének.  
Az özönvíz következményeként történt az egyetlen jégkorszak a nem rég múltban. Az özönvíz világméretű kőzetet és víztestek érintő felfordulásai és mozgásai miatt alakult ki, ami a világ klímáját nagymértékben érintette.
A kontinensek mozgását is érdekes lenne figyelembe venni. Mind a kreacionisták és az evolucionista kutatók azt gondolják, hogy az idők kezdetén létezett egyetlen kontinens (Pangaea az evolucionisták szerint). Ez pedig fragmentálódott, és különváltak a különböző kontinensekre. Baumgartner kreacionista kutató egyébként a világ legjobb lemeztektonikai számítógépes modellel rendelkezik, és elvi lényege, hogy a kontinensek gyorsabban mozoghattak a múltban, de súrlódás miatt lelassultak. Ez magyarázná meg a hegységek mai lassú képződését.

5.) Emberevolúció és a népek eredete
Az emberi faj is elvileg átesett egyfajta evolúciós változáson több tízmillió éven át a mai napig. Azt tételezik fel, hogy az ember ősei a majmoktól származtak. Azonban számos vita folyik az evolucionisták körében, hogy hogyan csoportosítsák az egyes fajokat, és hogy egyáltalán tartozik-e egy adott faj az emberhez vezető útvonalon. Sokszor kiderül, hogy egy adott lelet más fajhoz tartozik, vagy hogy egy feltételezett faj maradványaihoz valójában több faj maradványa tartozik. Ilyen például a Ramapithecus. Sokáig azt tartották, hogy innen indult ki az emberig vezető evolúció. Később kiderült, hogy egy orangutánfajhoz tartozott. Az Eoanthropus, a piltdowni ember pedig kevert lelet: a koponyája embertől származott, és az állkapcsa pedig orángutántól származott. A Hesperopithecus faji mibenlétét pedig egyetlen fog alapján határozták meg. 
Számtalanszor kiáltották, hogy “megtalálták a hiányzó láncszemet” az emberhez vezető útra, de ezek még mindig hiányoznak. 
A közvetlenül az ember előtti fajokról is kiderült, hogy nem alkotnak láncot, amely az emberhez vezet. Az Australopithecus afarensis (a Lucy-nak nevezett faj) és africanus a két legjobban ismert leletek, de az africanus még nagyon majom-szerű. Az afarensis-nek a csontjait, koponyáját, és belső fülszerkezetét megvizsgálták. Azt mutatta, hogy közel sem járt felegyenesedve, és hogy sokkal majom-szerűbb, mint amennyire elképzelték.
A Homo habilis, vagyis az ügyes ember pedig kevés leletből áll, amelyek ráadásul ember és majom maradványok keveréke. A rendszertani csoportja megszűnt. A Homo erectus (felegyenesedett ember), a Homo sapiens, és a Homo neanderthalensis, vagyis a neandervölgyi érdekesek még. A kreacionista modell szerint ez a három faj egyetlen fajtába tartozik, amelynek közös genomjuk van. A neandervölgyiről kiderült, hogy sokkal emberibb, mint amennyire feltételezik: vallásos szertartásai voltak, mint ami a temetési eljárásaiból látni lehet. A neandervölgyi koponyaszerkezetét megvizsgálva látni lehet, hogy az emberhez hasonló koponya, illetve csontszerkezete van, de csak kissé vaskosabb. A neandervölgyiek egyes tagjairól tudott, hogy D-vitamin hiányban szenvedtek, ami csontjuk szerkezetét érintette. A Homo erectus esete pedig elég érdekes. Szinte az egész világon vannak elterjedve leletei, mert elég sok elnevezéssel illették: vértesszőlői ember, jávai ember, pekingi ember. Valójában az erectus csontjai alapján inkább egy kisebb termetű Homo sapiensnek lehetne mondani. Változatos koponyatérfogatát és csontjainak méreteit úgy lehet megmagyarázni, hogy mivel elég sok helyen élt a Földön a különböző földrajzi szélességeknek hatással lehetett az egyes csoportokra, vagyis az egyes földrajzi szélességek klímája kiszelektálhatta azokat az erectusokat, amelyek épp abban a környezetben jól érezték magukat. Például a sarkvidéken zömökebb testalkatuk volt, hogy csökkentsék a hőveszteségüket; az Egyenlítő mentén pedig hosszúkásabbak voltak a végtagjaik. 
A Bibliai bábeli történet szerint a népek egyetlen helyről szóródtak szét és az egész világot népesítették be. A Biblia azt mondja, hogy az Isten az emberiséget egy vérből teremtette, és hogy egy nemzetséghez tartozik. Sokkal célszerűbb egyetlen egy emberi rasszról beszelni, és azon belül pedig embercsoportokról. Az emberek azt gondolnák, hogy a három nagy embercsoportnak (az evolúció elmélet szerint kaukazoid, mongoloid, illetve negroid rasszok) nagy genetikai különbségek lennének. Azt hinnénk, hogy sok különböző bőrszíne lenne az embereknek, de valójában csak egyetlen bőrszínről van szó, amelyet a melaninnak különböző mennyiségei okozza. A melanin szintet tulajdonképpen több génje van, így minél több domináns allél van jelen, annál sötétebb bőrű lesz az illető. Létezik ugyan egy mellékpigmens, a pheomelanin, de ennek szerepe másodlagos. A bőrszínt még másodlagos tényezők is szabályozzák, mint az, hogy milyen az illetőnek a bőrvastagsága, vagy más mechanikai tulajdonságai. A keleti népeknél a rés szemet az okozza, hogy egy zsírréteg van a szemhéj felett. Zsírréteg létezik a kaukazoid embereknél is, de attól függ, hogy a zsírréteg vastagsága hogyan van kódolva genetikailag az egyes embereknél. 
Emellett a közös eredetet azt mutatja, hogy sok népnek olyan mítoszai vannak, amelyek hasonlítanak a Biblia teremtéstörténetére, vagy az Özönvíz elbeszélésre. Ilyen például a Gilgames-eposz, amely az Özönvízhez hasonló történetet ír le, vagy az ausztrál bennszülöttek teremtéstörténete, amelyben szó van egy Istenről, az első ember és feleségéről, egy kertről, egy tiltott fa és gyümölcsről, valamint a felszabaduló gonoszról, amikor az asszony a tiltott fáról evett. A kínaiaknál pedig a teremtés mítosz szól Istenről, aki mindent teremtett, és hogy a napot és holdat teremtette, amikor volt egy olyan időszak, amikor ezek nem léteztek, valamint az ember teremtéséről. 

III.) A Teremtés Üzenete az Ember számára:

A Teremtés Könyvének (Mózes 1. könyve) az üzenete nemcsak az, hogy a világ hogyan jött létre, hanem arról is szól, hogy mi mindennek az eredete. Ez azért lényeges, mert az határozza meg az embert és az ő állapotát a legjobban, hogy honnan ered. Ennek az írásnak az volt a célja, hogy a Bibliának a tekintélyét a kedves Olvasó előtt helyreállítsa. A Biblia szerint kezdetben Isten tökéletesnek és jónak teremtette a világmindenséget és a földet. A Genezis könyvében az emberi élet alapjai vannak lefektetve, hogy az ember miszerint éljen. Az ember békében és boldogságában élt a Teremtő Istennel együtt. De Ádám lázadásával (azáltal, hogy Isten tilalmi parancsát megszegte, hogy ne egyen a jó és a rossz tudásnak a fájáról) elszakadt az Istentől, és így bűnben születik minden tőle származó ember. Így lett mindenki elválasztva Istentől, és mivel Ádám vétkezett, mi is vétkezünk. Az Istentől elválasztott lét azt jelenti, hogy mivel nincs kapcsolata Istennel, ebből származnak az embernek a bűnei. Emellett a Föld és az élővilág is vele együtt megromlott: egyfajta változáson ment át, ami le van írva 1 Moz. 3-ban: “Az asszonynak ezt mondta [Isten] Igen megnövelem terhességed fájdalmát, fájdalommal szülöd gyermeked, mégis vágyakozol férjed után, ő pedig uralkodni fog rajtad. Az embernek pedig ezt mondta: Mivel hallgattál feleséged szavára, és ettél arról a fáról, amelyről azt parancsoltam, hogy ne egyél, legyen a föld átkozott miattad, fáradsággal élj belőle egész életedben!” Ettől kezdődően mivel az ember többé nem Istentől függött, a körülötte természettől kezdett függeni – küzdenie kellett a viharok, földrengések, mindenféle természeti folyamat ellen, amelyet még ma nem tud leküzdeni. De a lista végtelen, hogy az ember minek a rabságában van. A Bűnesettől kezdve megfigyelhető, hogy az ember egyfajta fokozódó romláson megy keresztül, ahogy egyre jobban távolodik el Istentől, ami a mai világ szörnyű bűneiben csúcsosodik ki. A Biblia arról is beszél, hogy a Föld is nyögve várja a Megváltás eljövetelét.
Az ember tehát Isten ellen fordult, és nem üti meg Isten tökéletes mércéjét. Isten ugyanis szent, és nem tűri a bűnt a jelenlétében. Ebben az állapotunkban nem tudnánk Isten elé állni, és örökké el kell, hogy választva legyünk Istentől. 
De a jó hír az, hogy Jézus Krisztus, aki Isten Fia volt, magára vette az emberek bűneit a Golgotánál a kereszten. Emiatt, ha az ember megbánja a bűneit, és elfogadja a saját számára a Jézus Krisztusban lévő megváltást, és ha onnantól követi Őt, újból kerül kapcsolatba Istennel, és az örök életet tölti el Vele. Azonban ha az ember ezt nem fogadja el, a Biblia arról beszél, hogy ez megízleli a “második halált” az Utolsó Ítéletnél. Így egy döntés előtt áll az ember, és most a döntés a kedves olvasóé.

Bármilyen segítségért vagy kérdéssel: 
Cserháti Mátyás
26 / 314 985
didre@ludens.elte.hu