Papp Ferenc olvasókönyv

Papp Ferenc akadémikus (1930–2001) kiemelkedő szerepet játszott a 20. század második felének magyar nyelvtudományában. Kiefer Ferenc Megemlékezések. Papp Ferenc címmel a Magyar Tudomány 2002/2-es számában megjelent nekrológjában írta róla: „A magyarországi és nemzetközi russzisztika és alkalmazott nyelvészet kimagasló alakja, a magyar számítógépes nyelvészeti kutatások megindítója. Cikkeiben, tanulmányaiban (számuk meghaladja a kétszázat), akárcsak könyveiben, eleinte orosz filológiával illetve a transzformációs elemzés orosz nyelven történő alkalmazásával foglalkozik, később azonban általános és magyar nyelvészeti kérdések felé is fordul, s egyidejűleg a matematikai nyelvészetre specializálódva megveti a hazai számítógépes kutatások alapját. Igen értékesek azok a kezdeményezései is, amelyek a gépi nyelvészetnek a nyelvtörténetben való alkalmazását illetik. Tanulmányaiban a nyelvtudomány legkülönbözőbb kérdéseihez szólt hozzá: foglalkozott hangtannal, alaktannal, mondattannal, a gépi fordítás kérdéseivel, a nyelvoktatás különböző szempontjaival, lexikográfiai kérdésekkel, orosz-magyar kontrasztív nyelvészettel, és korát megelőzve már a 70-es években a mindennapi nyelvhasználat pragmatikai elemzésével”.
A Papp Ferenc olvasókönyvet forgatva nem egy kutatási témát feldolgozó tanulmánykötetet tartunk a kezünkben, hanem egy nyelvész életművéből szemezgetett tanulmányok gyűjteményét, amelyek a magyar nyelvészet, a russzisztika, a számítógépes nyelvészet és az alkalmazott nyelvészet területeit érintik. A szövegek kiválasztását Papp Ferenc tanítványai és volt munkatársai végezték, akik a szerkesztő, Klaudy Kinga szavával élve „örökbe fogadták” azt a tanulmányt, amely pályafutásukra a legnagyobb hatást gyakorolta. Ezeket az írásokat gépre vitték és bevezetővel látták el. Már a kiválasztás módjából is adódik, hogy a tanulmánygyűjtemény nem ad átfogó képet Papp életművéről, de nem is ez volt a cél. A szövegek nagy része az 1960-as évekből származik, amely jelzi, hogy a kiváló nyelvtudós ebben a korszakban íródott tanulmányaival hatott leginkább pályatársaira és tanítványaira. Az írások időrendi és nem tematikus sorrendben követik egymást. A könyv Kiefer Ferenc gondolataival kezdődik, majd Klaudy Kinga szerkesztői előszavával folytatódik. A kötet fő része huszonöt nyelvészeti tanulmányt tartalmaz az őt „örökbe fogadó” nyelvész bevezetőjével együtt, a Függelékbe pedig öt, nem szigorúan nyelvészeti témájú írás került. A mű Papp írásainak válogatott bibliográfiájával zárul, amelyet Bolla Kálmán állított össze. 
Az értekezések általában 8–10 oldalasak, helyenként hosszabbak; terjedelmi okok miatt csak néhány tanulmányt emelhettünk ki recenzálásra ezek közül. Az Algoritmus című írás – amelynek bevezetője É. Kiss Katalin tollából született – az algoritmus fogalom definiálásával kezdődik, amelyhez a szerző az Új Magyar Lexikon, illetve Kalmár László matematikus meghatározását hívta segítségül. Papp itt megállapítja, hogy egyik definíció sem tökéletes, majd megadja az általa helyesnek tartott változatot. Az algoritmus fogalom ismertetéséhez az osztás példáját hozza fel, így minden laikus számára érthető módon magyarázza annak jelentését. Átveszi Markov – az algoritmusok kidolgozója – azon gondolatát, mely szerint az algoritmusoknak a következő jellemzőkkel kell rendelkezniük: meghatározottság, tömegesség és eredményesség. Világos összefoglalót kaphatunk az algoritmusok nyelvészeti alkalmazásának lehetőségeiről, kiemelve, hogy ezek során találkozhatunk olyan formákkal, amelyekre nem alkalmazható az algoritmus – ezeket nevezzük kivételeknek. Az algoritmusok segítségével leírhatjuk például az egyes tájnyelvi jelenségeket vagy akár a magyar helyesírás összes szabályának rendszerét. A tanulmány befejezéseként a fordítás műveletét vizsgálja a szerző, amely ugyancsak leírható egy bonyolult algoritmussal. Így jut el Papp a matematikától a gondolkodó gépek elméletéig azzal a végkövetkeztetéssel, hogy az algoritmusok kidolgozása oly aprólékos munka eredménye, amely hozzásegíti az embert ahhoz, hogy „foghíj nélkül dolgozzon”.
A Kód című tanulmányt Tóth Etelka bevezetője kíséri, aki kiemeli, hogy az írás fő értékét egyrészről a kód fogalmának egyszerű és didaktikus megvilágítása adja mind szemantikai, mind pedig szemiotikai oldalról, másrészről igen figyelemreméltó Pappnak a kód mibenlétének magyarázata az információátadás folyamatában. E tanulmányban is előkerül a gondolkodó gépek álma, amely Papp oly sok írásának hátterében felsejlik. Az optimális kód keresése közben a szerző rávilágít egy nagyon életszerű problémára, a zaj jelenlétére a kódot továbbító csatornában. A küldeményhez ez a zaj hozzácsapódik, s így lehetetlenné teszi egy „optimális” kód használatát. Ezért van szükség a legtöbb kód esetében terjengősségre, azaz redundanciára, amely zajállóvá teszi a kódot. Papp ezt újfent olyan hétköznapi példákkal világítja meg, mint az összegyűrt, tépett, piszkos papírlapra írott szöveg, amelynek az üzenetét mégis értjük, köszönhetően a természetes nyelvek nagyfokú terjengősségének. De példaként hozza fel a természetes és a mesterséges megtermékenyítés esetét is. Az írást a kód folyamatos változásának gondolatával zárja, amely szükségszerű éppúgy, mint az egyedfejlődésben a természetes szelekció és a folyamatos alkalmazkodás a változó környezeti hatásokhoz. 
A Modell című tanulmány É. Kiss Katalin bevezetőjével került a kötetbe. A tanulmányt olvasva megvilágosodik bennünk, hogy a tudományos kutatások nem képzelhetőek el modellalkotás nélkül, hiszen a valóság ezek nélkül nem vizsgálható. A modell elvont fogalma letisztul az olvasó előtt. Betekintést nyerhetünk a modellalkotás alapelveibe, megtudjuk, miben kell, és miben nem kell egy modellnek hasonlítania a valóságra. A szerző a nyelv működését, felépítését is a modelleken keresztül vizsgálható jelenségek közé sorolja. Papp bevezet Kulagina deskriptív matematikai nyelvmodelljébe és Chomsky generatív modelljébe, valamint a saját fonéma-rendszer modelljébe, mint a nyelvi részjelenségek modellálásának mintapéldájába is. Említést tesz még Rozencvejg modelljéről, aki kétnyelvűséggel kapcsolatos kutatásainak eredményeit foglalja így össze, a rendszerek interferenciájára alapozva. Az írás záró gondolata: „A modell – a tudomány metaforája”, amelynek segítségével egyre jobban megismerhetjük kutatásunk tárgyát, az emberi nyelvet. 
Mihalovics Árpád bevezetőjével került a kötetbe a Pragmatika, nyelvtudomány, nyelvoktatás című írás, amely a többi tanulmányhoz képest viszonylag későn, 1986-ban született. A szerző célja, hogy megismertesse az olvasót a pragmatika nyelvtudományi diszciplínájával, amely akkoriban még kevésbé volt ismert. Ezért sorolhatjuk ez a tanulmányt a tudományos-népszerűsítő irodalomhoz. Papp Ferenc átveszi az Idegen szavak és kifejezések szótárából a pragmatika címszó alá tartozó meghatározást, majd több tanulmányában előforduló tanpéldáját hozza elő a pragmatika mint szemiotikai tudományág szemléltetésére. Ebben a példában azt figyelhetjük meg, hogy a jelzőlámpák milyen hatást gyakorolnak a moszkvai és a budapesti közlekedés résztvevőire. A második rész a beszédtettek pragmatikai értelmezéséről szól, ezután pedig az indirekt beszédaktusok elemzése következik. E tanulmány is bizonyítja, hogy emberközeli példákkal könnyen lehet szemléltetni nyelvtudomány, amely így közelebb kerül a hétköznapi emberhez  is. 
Az ismertetett írásokon kívül találhatunk még a mondattannal, a jelentéstannal, az írástanítással, a betűvel és még sok más, napjaink nyelvészeti kutatásait és a nyelvtan- és kommunikációoktatást meghatározó témával foglalkozó tanulmányt. A kötet nemcsak széleskörű betekintést nyújt a nyelvészet pár évtizeddel ezelőtti állapotába, de minden írás magában hordozza azokat az előremutató gondolatokat, amelyeket a nyelvészek csak évtizedekkel később vettek alapos vizsgálat alá. Utalásaival, problémafelvetéseivel megalapozza a mai nyelvészek feladatait, gondolatmenetei, hétköznapi példái és hasonlatai a ma kutatóinak, és az anyanyelvet és idegen nyelveket oktatóknak egyaránt hasznos útmutatóul szolgálnak.

Klaudy Kinga (szerk., 2006): Papp Ferenc olvasókönyv. Papp Ferenc válogatott tanulmányai. Tinta Könyvkiadó, Budapest. 

Czékmán Orsolya
Veszprém, Pannon Egyetem BTK, Hódmezővásárhely, Németh László Gimnázium és Általános Iskola