Módszertani kérdések a nyelvoktatásban

	Kontra H. Edit könyve elsõsorban angol szakos egyetemi hallgatók számára íródott, de gyakorló tanárok is haszonnal forgathatják módszertani ismereteik rendszerezése céljából. Maga a könyv azonban nem helyettesíti a primér szakirodalmat, könyveket és cikkeket, amelyek az alapvetõ ismeretek elsajátításához nélkülözhetetlenek, valamint szükség van az ismereteken alapuló készségek alkalmazására, kipróbálására és begyakorlására is. Amikor azonban összefüggõen kell számot adni a módszertani ismeretekrõl (például egy államvizsgán), akkor megbízható és átfogó áttekintést nyújt azokról a területekrõl, amelyek a követelményrendszerben szerepelnek, segít tisztázni a fogalmakat, megvilágítani a területek közötti összefüggéseket, és rámutat az elmélet és gyakorlat kapcsolatára is. Az összefoglaló kérdések és feladatok lehetõvé teszik a könyv interaktív használatát, a fejezetek végén található bibliográfia pedig a további tájékozódást segíti.
	Kontra könyv bevezetésében a mit, hogyan és miért kérdések felvetésével rávilágít az elmélet, a repertoár és a gyakorlat összefüggésének fontosságára, s a reflektív modell bemutatásán keresztül a kreatív, döntésképes professzionális tanáreszmény mellet tör lándzsát. Ezek után a szerzõ sorra veszi azokat az alapkészségeket, amelyek fejlesztése a nyelvoktatás homlokterében áll. A receptív készségek kettõs megközelítésén, a részletektõl az egész felé történõ adatfeldolgozáson, valamint az egésztõl a részletek felé történõ fogalomvezérelt megközelítésen keresztül eljut az interaktív megközelítésig, ahol a befogadó interakcióba kerül a szöveggel, és az értelmezést a világról szerzett ismeretek mellett a társadalmi és kulturális beágyazódás is befolyásolja. Ezenkívül foglalkozik a szövegtípusok sajátosságaival, az értési célok és stratégiák fontosságával és a készségfejlesztés módszereivel.
	A produktív készségekhez a szerzõ szerint a receptív készségeken keresztül vezet az út. Az íráskészség tárgyalása során a szövegközpontú, kommunikatív, önkifejezés tanítására -- amely felhasználja az írás-folyamat természetes lépéseinek (anyaggyûjtés, szerkesztés, döntés a stílusról, javítás, véglegesítés) -- helyezi a hangsúlyt, s kiemelten foglalkozik a visszajelzés fontosságával az egész folyamatban. A szóbeli kommunikációt Kontra szociokulturális tevékenységként fogja fel (hasonlóan a Közös Európai Keretekhez) és a kommunikatív részkompetenciák fejlesztésén keresztül ajánlja a fejlesztésüket. Felhívja az olvasók figyelmét a nyelvhelyesség és a beszédfolyamatosság kiegyensúlyozásának fontosságára, a hibajavítás módszereire, és gyakorlat-tipológiával is szolgál, valamint minden egyes készség tárgyalásánál külön kitér a tesztelési módszerekre és a módszerek tanulásra gyakorolt visszahatására.
	A nyelvtani készségek fejlesztését a szerzõ a forma, jelentés, használat és kontextus összefüggésében mutatja be, tárgyalva az audiolingvális, kommunikatív és kognitív tanulságokat is. A szókincs fejlesztését a nyelvtani készségek fejlesztésével azonos súlyúnak látja, s fontos szerepet tulajdonít a szószerkezeteknek. A módszerek tárgyalásánál a szavak értelmezésétõl a memóriában való raktározáson keresztül az elõhívásig és a kontextus szerepéig minden kognitív folyamat fontosságára rámutat, és a módszereket ezekhez igazítja. 
	A készségek számbavétele után Kontra Edit a tanítás tervezésének különbözõ szintjeit mutatja be az óravezetés nagy vonalakban való tervezésétõl a finomhangolásig (az óra céljának meghatározása, az óra nagy egységei, tevékenységek, azok lépései, interakciós formák megtervezése). A tanegységek tervezését elhelyezi a nagyobb kontextusokban is, mint a tanmenet, tanterv, illetve a Közös Európai Keretek fogalmi rendszere. Foglalkozik a tankönyv szerepével és kiválasztásának elveivel, hiszen a különbözõ életkorok különbözõ módszereket és megközelítéseket kívánnak. Könyvében külön foglalkozik a kisgyerekek tanításának módszertani sajátosságaival is. Az osztálytermi munka során tárgyalja a csoportdinamika, a tanulói szerepek és a motiváció kérdését. A tanítás tartalmainak tekintetében kitér pedig a fordítás sajátosságaira, az irodalom felhasználhatóságára a nyelvórákon, a kulturális ismeretek és készségek szerepére, valamint árnyaltan mutatja be a tesztelés fontosságát a különbözõ résztvevõk szempontjából. Végül bevezet a tesztelés alapfogalmaiba, módszereibe, s hangsúlyozza a tanulásra való visszahatás jelentõségét.
	A könyv a módszertan mai, módszereken túli korszakával zárul:, Kontra felvillantja az eklekticizmus dilemmáit, a humanisztikus módszereket és összefoglalja a gyakorlat során bevált alapelveket, majd kitekintést nyújt a magyarországi idegen nyelvoktatás helyzetére.
	A könyv a témákat fontosságuknak megfelelõen, arányosan, sokoldalúan, elfogulásmentesen tárgyalja. A módszerek és megközelítések kritikáját is bemutatja, választási lehetõségeket kínál, de ahol kell, határozott állást foglal. Hiányos jegyzetek, átrághatatlannak tûnõ és ezért elhanyagolt olvasmánylisták helyett alapos, fogalmilag világos, a legmodernebb ismereteket tartalmazó, megbízható, jól tanulható összefoglalását ad a módszertani ismeretekrõl, így egy olyan “szolgáltatást” biztosít a hallgatók számára, amely a minõségi tanulást segíti.

Kontra H. Edit (2006): Az angol nyelv tanításának legfontosabb módszertani kérdései. Okker Kiadó, Budapest.

Szálkáné Gyapay Márta
Toldy Miklós Gimnázium