6.6.5. L’ordre alias (pág. 62 dossier)
•	Serveix per crear una ordre personalitzada amb el nom que escollim.
•	Per eliminar l’alias tenim l’ordre unalias.
		Exemples:
		alias
		alias llistar=ls
		alias ll=‘ls –l’
		alias cami=pwd
		alias cases=listhome
		alias ocults=‘ls –a’
		unalias cami

6.6.6.Les variables d’entorn (pàg. 63 dossier)
•	 Una variable shell és un nom que té valors o al qual se’n poden assignar. 
		Exemples: TMP=/tmp; directori=/usr/eoc PS1=$	  
•	Una variable shell sempre ha de començar en lletra i tot seguit hi pot haver lletres, nombres i el caràcter subratllat. Per a assignar un valor a una variable s’utilitza el símbol igual.
•	Per emprar el contingut d’una variable, s’ha de posar el símbol $ abans de la variable.
 		Exemple: $directori
•	No totes les variables que utilitzem en l’entorn són del mateix tipus. Les podem classificar de la següent manera:
	   Definides per l’usuari: Aquestes variables desapareixen en el moment que acaben una sessió en Linux o bé quan nosaltres ho decidim.
	   Definides pel sistema: L’entorn és la zona disponible per part d’un determinat usuari. Aquesta zona fa referència a les variables que té assignades, les eines que pot utilitzar, els recursos disponibles, etc... Per tant aquestes variables són les que ens permeten configurar l’entorn de treball.

Podem destacar les variables d’entorn següents:
    IFS: Conté els separadors de camps interns, que utilitza per a saber on comencen i acaben les paraules. Per defecte són els caràcters: l'espai, el tabuladors i la nova línia (retorn). 
MAIL: Conté el nom d’un arxiu de correu. Quan arriba correu el shell n’informa.
MAILPATH: Conté el nom dels arxius on es posarà el correu. Utilitzem el caràcter (:) per a separar els fitxers. També podem posar un missatge per a visualitzar quan s’informi del nou correu (% i el missatge). El missatge per defecte és you have a mail.
		Exemple: MAILPATH=% tens un missatge nou: /home/usuari1/correuX
MAILCHECK: Especifica l’interval de segons en el qual el shell comprovarà l’arribada de correu als arxius que s’especifiquen en MAILPATH o MAIL.
•	En general les variables del sistema estan escrites en lletres majúscules per a diferenciar-les de les creades per l’usuari.!!
Ordre: env i set
•	Serveix per veure el nom i valors/continguts de TOTES les variables que té definides l’entorn del sistema. La diferència entre aquestes dues ordres és que el resultat de l’ordre set dependrà de l’entorn del sistema que estiguem utilitzant, ja que presenta les variables de l’entorn i les creades per l’usuari.
Ordre: echo (més informació pàg. 63-64 dossier)
•	Si només volem veure el valor d’una variable. Exemples:		#echo $PATH ; echo $DATE;echo $PS1; echo $constant
	El simbol $ al principi del nom de la variable que és una variable del Shell, si no hi 	fos ens retornaria: PATH, en canvi ara ens pot retornar: /home/usr, ...
Ordre: unset
•	Ens elimina la o les variables que l’indiquem. Hi ha algunes variables que no es poden anul·lar, aquestes són: PATH, PS1, PS2, IFS i MAILCHECK. Exemple: unset directori DOG 	
Assignar valors a les variables:
•	Des del prompt del sistema: #Variable=valor
		Exemples:	PATH=/usr/bin:/bin		PS1=@
 
•	La variable PS1 també la podem modificar. Disposa també d’un conjunt de codis que si s’utilitzen s’hauran de posar les cometes dobles. Veure taula inferior pàg 64 dossier
 
•	Exercici: Modificar el prompt del sistema per que sigui: “Data: la data actual_Hora: l’hora actual_Directori: el directori actual de treball”. 
	Podria ser: Data: 28/03/03_Hora: 16:48_Directori: /root

•	Tots els canvis que es realitzin a les variables d’entorn seguiran actius durant la sessió; si volem definir una variable d’entorn de forma permanent, s’utilitzen els fitxers de configuració d’inici. 

6.6.7. Els arxius .profile i .bash_profile
•	Aquests arxius contenen ordres específiques per a cada usuari, que s'han d'executar quan un usuari es connecta al sistema Linux utilitzant el shell de Bourne o de de Bash.
•	Aquests arxius són equivalents al autoexec.bat del sistema DOS. Són ocults, com indica el seu primer caràcter del nom, i els podem gestionar segons la nostra conveniència amb qualsevol dels editor de Linux. Podem aplicar tot el que hem comentat del shell al fitxer .profile i també en el .bash_profile. 
Exemple del contingut del fitxer .profile:
#.profile
if [ "`tty` != "/dev/console" ]
	then
		echo -n "TERM="
		read TERM
fi
SHELL=/bin/sh
HOME=/
PATH=$PATH:/jocs:/virus

export PATH SHELL HOME

banner "Benvingut"
sleep 5
clear

6.6.8. L’exportació de variables 
En Linux les variables poden ser globals o locals:
•	Les variables globals són aquelles el contingut de les quals es pot utilitzar tant en el shell en què han estat creades com en els seus possibles subshells.
•	Les variables locals es poden fer servir en el shell en què han estat creades, però no en els seus possibles subshells. Per a poder-ho fer cal exportar-les, tècnica que s’acosegueix mitjançant l’ordre export. Exportar és el procés que ens permet emprar les variables d’un shell en els seus possibles subshells. 
Ordre: export
Export var1 var2	 Permet utilizar la var1 i la var2 en altres subshells.	
export		 Ens mostra la llista amb les variables exportades
Exemple1 ordre export
•	a=playa
•	echo $a
•	playa
•	export a
•	bash
•	echo $a
•	playa
Exemple2 ordre export
echo $HOME				Presenta el valor de la variable HOME
/usr/eoc
HOME=/usr/eoc/josep		Redefinim HOME
DOG=joan				Creem una nova variable 
sh					Arrenquem un nou shell (subshell)
echo $HOME				No presenta res
^d					Retornem al shell pare
export DOG HOME			Exportem les variables
sh					
echo $HOME/DOC
/usrt/eoc/josep/joan			El nou shell ja les reconeix.

Ajudes dels comandaments de Linux ( ampliació de pàg.68)
•	Per saber si un comandament és intern o extern tenim l’ordre which. En el cas que l’ordre sigui externa veurem en quin directori es localitza.
•	Ordre which:
		Exemple: which sort
		/bin/sort
		en aquest cas sort és extern (no forma part del shell)
•	Les ordres internes del Bash, en general, no tenen pàgina man. Per saber com funcionen, s’ha de consultar amb l’ordre help.
•	Ordre help: ajuda pels comandament interns
		Exemple: 	help sort  no funcionarà (sort és extern)
				help alias  si funcionarà (alias és intern)
•	Ordre man: ajuda pels comandament externs

Què és el valor d’estat dels comandaments?
•	Quan una ordre acaba l’execució, n’informa al shell mitjançant l’informe d’estat. Això permet al shell saber que l’ordre ja pot executar una nova ordre. 
•	Aquest valor d’estat d’una ordre és un nombre enter, també es pot dir valor retornat pel comandament. Com a norma, les ordres utilitzen el valor 0 per a informar de l’èxit en l’execució de l’ordre i diferent de zero per a informar del fracàs.
•	Per veure quin valor d’estat té l’últim comandament executat podem fer: echo $?
•	Ja que el símbol ? és on s’emmagatzema aquest valor.