DORDE BALASEVIC: PROVINCIJALKA


Rekli su mi da je dosla iz provincije
Strpavsi u kofer snove i ambicije.

Drug je studirao sa njom
Pa smo se najzad sreli ona i ja
Shvatih: Boze, ovo je sazvezde
Za nju provincija.

Srce stade kao dete da se otima
Trazili smo se po prethodnim zivotima.

Ostavih iza sebe svet zablude
Promasaje koji tise
Prosto, lako
Ko neko beznacajno pristaniste.

O, da mi je da se jos samo jednom zaljubim
Opet bih uzeo kostim vecnog decaka
I opet bih smislio kako da prodangubim
Dok ona ne sleti niz hodnik studenjaka.

Gorda, naspram podsmeha i spletki poslednjih
Usamljeni galeb iznad mora osrednjih.

Reci bi sve pokvarile
Samo sve cutke
Pokraj mene stisla
Sami svoji izbeglice iz besmisla.

O, da mi je da se jos samo jednom zaljubim
Opet bih gledao niz kej kao niz prugu
I opet bih znao da se u oblak zadubim
I cekao bih samo nju, nijednu drugu.

Napisi mi pesmu, mazila se je
Nisam znao da li cu umeti
Reci jesu moje igracke, cakle mi se u glavi
Kao oni sareni staklici kaleidoskopa
I - svaki put mi druga slika u ocima kad zazmurim
Ali ... postoje u nama neke neprevodive dubine
Postoje u nama neke stvari neprevodive u reci
Ne znam ...

Napisi mi pesmu, molila je
I nisam znao da li cu umeti
Voleo sam ju tako lako
A tako sam tesko to znao da pokazem
A onda odjednom raspored madeza na njenim ledima
Kao tajna mapa pokazao mi je
U koju zvezdu treba da se zagledam, i - tako
Eto ti pesma, ludo jedna ...

